переклав sonnyb
Ласкаво просимо.
Я - батько хлопчика. Ти врятував йому життя вчора.
Певно, тебе Аллах відправив сюди.
Моя дочка сказала, що її брат вже покинув нас.
Вона казала, що він вже був мертвий, коли ти спіймав його в річці.
Я не зможу тобі віддячити.
Однакове всім випадає:
праведному і безбожному, доброму й чистому та нечистому, і тому, хто жертву приносить,
і тому, хто жертви не приносить, як доброму, так і грішникові,
тому, хто клянеться, як і тому, хто клятви боїться!...
Оце зле у всім, що під сонцем тим діється, що однакове всім випадає,
і серце людських синів повне зла,
і за життя їхнього безумство в їхньому серці,
а по тому до мертвих відходять...
Хто знаходиться поміж живих, той має надію,
бо краще собаці живому, ніж левові мертвому!
Бо знають живі, що помруть,
а померлі нічого не знають,
і заплати немає вже їм,
бо забута і пам'ять про них,
Принесіть нам чаю!
Як тебе звати?
Звати?
Так, в мене є одне ім'я... Баттал.
Пригощайся!
Так як ти несподіваний гість і ти врятував молоде життя...
...і якщо ти дійсно великий дервіш, тоді ласкаво просимо!
Це місто хоробрих людей. Мудре місто.
Це місто - ворота до бога.
І навіть, якщо тут з'явиться десь зло, воно зів'яне, не пустивши коріння.
Сніг вбиває бруд, вода змиває його геть.
Вважай себе тут поважним гостем стільки, скільки забажаєш.
Ми ж навіть не запитали. Ти голодний?
Так, пане.
Так, вже 14-ий день маневрів. Так, пане.
Доповіді про хід маневрів були представлені, пане.
Так, воєнно-повітряні сили також отримали копії.
Так, пане. Безумовно, пане. Так?
Пане, тут прийшло четверо людей із села. Брати наші. У них є скарга.
Ну то й що? Відправ їх до поліції.
- Яка там в них проблема? - Гадки не маю. Вони наполягають на зустрічі з вами.
Так?
Капітане, ми не віримо, що наш батько помер з волі бога.
Ми хочемо, щоб його тіло дослідили.
У нас у двох одна матір.
У нього інша. А він від третьої дружини. Зрозуміли?
Бачите наймолодшого? Наш батько переїхав жити до нього півроку тому.
- І був тоді в доброму здоров'ї. - І що? Він убив свого батька, чи що?
Через нього той захворів. Це він довів його до такого.
Вони турбуються зовсім не про це. Капітане, вони турбуються через гроші.
Перед тим, як він помер, він заповів всю землю йому.
- Не мені! - Його дружині!
- Він та його дружина повинні... - Досить вже!
Ми воюємо тут за свою землю, а ви переживаєте через свого батька!
Гадаєте, так легко викопувати могилу?
Вам потрібен дозвіл від прокурора та ще купа різних паперів. Це важка робота.
Примиріться якось, розділіть землю та заспокойтесь.
- Але ж ми ще не поховали його, капітане. - Тоді де ж він?
- Він на автівці. - На автівці?
Ви возите із собою покійника?
Забирайтесь звідси! Геть, пішли! І більше не хочу вас бачити тут!
Якісь навіжені...
Йди сюди...
Сідай в автівку!
Він дикий! Він кусається! Він німий... Він в усіх жбурляє камінням.
Він чіпляється до всіх, навіть до тварин!
Стій!
Хто ти?
Що ти робиш в забороненій зоні?
Руки вгору!
І покажи свої документи!
На землю! Я сказав, лягай на землю!
- В тебе є документи? - Ні!
Що ти тут робиш?
Він не з'явився.
Хлопчина знову зник. Сьогодні він тут, а завтра його вже й немає.
Салям Алейкум!
Панове, як ви, певно, знаєте, кампанія по відкриттю кордонів триває.
Відкритий кордон означає більше вибору, більше роботи, більше грошей для всіх нас.
Це означає майбутнє наших дітей.
Не підтримуйте противників цієї кампанії.
Люди з іншої сторони кордону також люди. Пам'ятайте це.
Ми не хочемо бути друзями з ними.
А хіба будь-хто, хто купує щось в твоєму магазині, твій друг? Ні.
- Але ж вони і не вороги мені. - Послухай, чому це вони нам вороги?
Ми ж не пропонуємо вам мінятись нареченими. Ми пропонуємо продавати товари, займатись бізнесом.
Тоді що це за страх?
Зло біжить там, де його ніхто не переслідує. Чи ви не вірите в бога?
Ми ще не забули, як ті безбожники змусили нас страждати.
Чи гроші вирішують все, друже?
Друзі, я залишу книгу тут.
Якщо ви за те, щоб кордони відкрили, ненависть була забута...
...а наше місто процвітало, тоді ставте свій підпис.
Добре... Гарного всім вечора.
Гей, Ях'я, а куди це твій дервіш зник?
Все відкриється тільки вранці. Поїзд сильно запізнився.
- Якщо бажаєте... - Ні, все добре. Я зачекаю.
Але я голодна.
Ось мої залишки.
Я їх трішки підігрів.
Якщо не будете гидувати...
Дякую.
А ваш товариш - темна конячка.
Він нікому не завдасть шкоди.
Якщо я передам його поліції, ви ж знаєте, що з ним станеться, так?
Знаєте, те, що я роблю, це незаконно.
- Татко! - Синку!
- Ми подумали, що ти вже закінчив. - Добре, вже йду.
Тільки гляньте-но на наш стан. В такий світ краще б і не народжуватись.
Але ж дуже небагатьом так щастить.
Добре. Він може залишитися.
Пізніше я знайду тобі кімнату. А до тих пір залишайся тут.
Можеш допомагати протягом дня. Відкривати та закривати чайну.
- Вони ваші? Ці скажені собаки! - Вони бояться вас.
І чому б це їм боятись мене?
Дивіться за своїми звірями! Що ж ви за людина така!
Вони бездомні...
І їх скрутне становище, то провина людей, панно.
І я бачив під сонцем іще: місце суду, а в нім беззаконня,
і місце правди, у ньому ж неправда...
бо доля для людських синів і доля звірини однакова доля для них:
Доля одна в них,
як оці помирають, так само вмирають і ті,
і для всіх один подих,
і нема над твариною вищості людям, панно.
...марнота бо все!
Все до місця одного йде:
все постало із пороху, і вернеться все знов до пороху...
Ви що, якийсь автовідповідач, чи що?
Ні, панно! Я нічогісінько не знаю.
Тільки подивіться-но, де вчителька зі 20-річним стажем роботи закінчує свої дні.
Мороз, собаки, божевільні люди.
Вони відіслали вчительку після 20 років праці в таке місце.
Але ж вам пощастило, панно.
В цьому місті повно добрих людей.
Я сам тільки от приїхав. Я тут гість.
Якщо дозволите мені, я спробую вилікувати ваш головний біль.
Він нікуди не подінеться.
Мій головний біль ніколи не покине мене.
У вас хворі легені.
Це астма.
Без занавісок вам тут неможна.
Занавіски - це завжди знак доброчесності.
Іноді цікавість бере верх над людьми.
Ви маєте на увазі, що я повинна завжди ховатись за занавісками тут.
Ні. Наші люди дуже чесні. Я не зі зла це сказав.
Але ніколи не можна бути певним.
Злодіям та лиходіям немає тут місця.
Татку, вчора пограбували крамницю сировара.
Просто неймовірно!
Ось, поглянь.
Дивись. Подивись на них... Він не залишив жодного шматка.
Що він робить із цукром?
А потім він пішов собі, залишивши двері прочиненими навстіж.
Що він взагалі за людина?
Ті, хто зараз хочуть відкрити кордони, пізніше захочуть, щоб ми відкрили їм наші домівки.
Вони будуть стверджувати, що це їх земля, що у них є на неї право.
Вони зруйнують наші сім'ї, нашу віру, нашу мову! Вони зґвалтують їх!
Не вірте їх словам!
Із ворогами не можна мати справ!
Переконайте зупинити кампанію і дозвольте нашим мученикам спати спокійно.
Красуня з красунь!
Моє серце от-от розтане крізь пальці...
Дивись! І нутрощі мої так розхвилювались, що, здається, вітер дме повз мене!
В ... в тебе... в тебе є ім'я?
Я буду... Нептуном.
Ти будеш Нептуном. А я буду Космосом.
Нехай твоя ліва рука опиниться в мене під головою, а твоя права рука обійме мене!
Деякі люди народжуються з короною на голові...
... а інші з мішком каменів на спині.
Чаю!
Я облаштував тобі кімнату в приміщенні старої мерії.
Там є ліжко. Я також приніс пічку. Зможеш налаштувати її.
Я ще принесу тобі вугілля. Пізніше сходимо туди.
Послухай, друже.
Я не знаю, які в тебе наміри та й не моє це діло.
Але, якщо ти залишаєшся з нами, ти не можеш жити лише на благодійність.
Тобі потрібна робота, яка зможе тебе прогодувати.
В тебе немає ніяких документів, а ти постійно втікаєш.
Тільки заради Ях'ї я дам тобі останній шанс.
Приходь і працюй тут, допоки не знайдеш іншу роботу.
Можеш вранці відкривати чайну.
Приносити чай протягом дня. І будеш отримувати триразове харчування.
Тоді до справи. Віднеси це вниз, викинь до сміття.
Де ж це в біса він?
Хлопчина постійно втікає...
Ти ні на що не вартий!
Ой і лінивий же!
Бог не любить того, хто не працює.
І я обернувся чинити, щоб серце моє прийшло в розпач від усього труда,
Бо буває людина, що трудиться з мудрістю, зо знанням та із хистом, та все полишає на долю людині...
Та й що має людина зо всього свого труда та із клопоту серця свого, що під сонцем працює вона?
І не зміг я знайти відповіді.
Бо всі дні її муки, а смуток робота її.
і навіть вночі її серце спокою не знає.
Отже, ти кажеш, що не будеш працювати.
Друзі, з мене досить. Я не хочу, щоб цей чоловік ще хоч мить тут знаходився.
Нема ліпшого земній людині над те, щоб їсти та пити,
і щоб душа її бачила добре із труду свого.
Та й оце все, я бачив, воно з руки Бога!
Бо людині, що перед лицем Його добра,
дає Він премудрість, і пізнання, і радість;
а грішникові Він роботу дає, щоб збирати й громадити,
щоб пізніше віддати тому, хто добрий перед Божим лицем.
А він не жадібний ні в їжі, ні в напоях.
- Принеси йому чай за мій рахунок. - Я не хочу чаю.
- Тоді, чого ж ти хочеш? - Я хочу кохання!
Гей, йому потрібна жінка!
Бо я закоханий!
Я завжди шукаю кохання, шукаю плоть та бажання.
Ти шукаєш жінку!
Тату, нам потрібен гас.
Ось, ви бачите? Рай гранатовий!
Джерело води живої!
Я буду на сьомому небі з нею!
Вона як ранок сяє, чиста, мов місяць, світла, мов сонце.
І я знаю, що це за дівчина...
Хто ти в біса такий?
Мене звати Баттал.
Ти ж замерзнеш до смерті. Налаштуй собі пічку.
Ти не голодний?
Чому ти плачеш?
Я плачу через батька.
А тепер ти шкодуєш?
- Це його жінка спокусила його. - А не варто було дозволяти їй!
Панове, смачного вам!
Я знаю, ви всі вже чули про це...
Але, якщо ще хто-небудь не поставив свій підпис, щоб відкрили кордони, то книга ось.
Ми хочемо цього для майбутнього нашого міста, наших дітей, для всіх.
Може, ви?
Чаю!
Послухай. Це твій останній чай задарма. Відтепер будеш платити.
Чекай. Куди так поспішаєш, друже?
Як твоя рука? Їй вже краще?
Гей, зачекай хвилинку. Чекай!
Зачекай!
Дай подивитись.
- Хай йому грець! Нічого немає! - Боже милостивий. Як же дивно...
Це був жахливий кошмар...
Я їду якусь далеку країну...
Я йду туди, щоб мене заморозили там. Ми стаємо в чергу. Форми заповнюються.
У нас запитують, в якому році ми хочемо знову ожити після замороження.
Іншими словами - рік відтавання.
Нове життя почнеться після відтавання.
"Але ж ми в будь-якому разі помремо", кажу я. "Ми і в тому житті помремо".
"Ні", кажуть мені. "На порозі смерті, вас знову заморозять".
"Допоки не прийде час знову відтавати".
"І таким чином, ви будете заморожуватись та відтавати і станете безсмертною".
"Я змінила свою думку", кажу я. "Я так не хочу".
Але вони кажуть, що вже пізно. Занадто пізно.
Я намагалась втікти, коли прокинулась.
І я відчула себе щасливою, що одного дня я помру.
Ти такий теплий.
Ти весь палаєш.
Панове, закон та порядок вже вироджується.
За 10 днів відбулось вже друге пограбування.
Ми заявляємо, що...
якщо кордони відкриють, а іноземці приїдуть сюди...
...все цілком вийде з-під нашого контролю.
Чому всі ці роки тут не було ні пограбувань, ні злочинів?
Тому що всі і всіх знають. Ми всі тут, як одна сім'я, як родичі.
Іноземці зруйнують цю гармонію! Вони зруйнують цінності та традиції!
Дехто з вас вірить цим людям тому, що ви чесні та довірливі.
Вони хочуть цього тільки для того, щоб зробити жменьку бізнесменів ще багатшими.
То що невдахи отримають із цього?
А я вам скажу. Їм доведеться заплатити моральну та матеріальну ціну.
Я підписався там. Але зараз жалкую про це. Що ж мені робити?
Підіть та скажіть, що ви передумали, що ви відміняєте свій підпис.
Якщо вони не дозволять вам, скажіть тоді нам. Таких як ви ще багато.
Чай!
Він більше не безкоштовний.
Чай.
А в тебе меншого номіналу немає?
- Я гадав, в тебе немає грошей. - Ось, є.
Добрий день.
Я чув, ви тут незнайомець.
Ласкаво просимо.
Яка причина вашого візиту? Подорожуєте?
Я неочікуваний гість.
Ви врятували нашого хлопчика.
Дякую.
Нам подобаються незнайомці.
Але світ виродився.
Ми підозріло ставимося до кожного.
Ти не знаєш, яке зло може бути на землі в майбутньому.
Якщо хмари заповнені дощем, вони проллються на землю.
Якщо дерево падає...
на південь, або на північ. В місці, де дерево впаде...
...там воно й залишиться.
Яка з цього користь?
Що я бачив?
Чому я навчився?
Крім того, поглянь, що знайшов я:
що праведною вчинив Бог людину, та вигадок усяких шукають вони!
Ласкаво просимо.
Від кого ти ховаєшся?
Від своїх старших братів.
Ти зробив щось погане?
Я бачив їх так багато разів.
Я бачив, як вони дивляться один на одного.
Кожної ночі вона робила масаж його спині.
Вона робила масаж його ногам.
Я продовжував на це дивитись.
І не переставав бажати, щоб смерть скоріше прийшла.
Кому?
Твоїй дружині?
Моєму батькові.
Вони посадять мене у в'язницю.
Хто там?
Це я, пані.
Що ти хочеш?
- Я прийшов обійняти вас! - Забирайся!
Чому ви не дивитесь на мене?
Замовкни!
Це найгірше покарання, яке б ви могли дати людині.
Безсоромна ти людина! Ти спокусив жінку в такому віці!
Як же мені соромно!
Хіба ж ваше тіло не бажає того ж, чого душа бажає?
Ні, не бажає! Так роблять тільки тварини!
Люди мають бути інакшими.
- Але ж вони не інакші! - Замовкни!
Нахабний дикун!
Я прийшов кохати вас тілом та душею, пані.
Забирайся звідси!
Два краще, ніж один.
І якби вони впали, підійме один свого друга!.
І нитка потрійна не скоро порветься.
Коли моя душа не слухає мене, я зупиняюсь і кажу до свого тлінного тіла:
Не квапся своїми устами, і серце твоє нехай не поспішає казати слова перед Божим лицем
Бог бо на небі, а ти на землі,
тому то нехай нечисленними будуть слова твої!
Ось, що я кажу.
- Чули, спіймали того злодія. - Що, дійсно?
Його спіймали в поїзді. Він із села.
- Він також вбив свого батька! - Не може бути! Таке просто неможливо тут!
- А з якого саме він села? - Із того, що там вище знаходиться.
А тепер і аптеку пограбували. Там був один тільки продавець.
Він закрив її, щоб сходити на п'ятничну молитву і саме тоді цей покидьок вломився туди.
Яка ганьба!
Так речі просто неприпустимі в нашому місті.
Ці пограбування вже виходять з-під контролю.
Якби мені дали цього грабіжника, я б відразу не вбив би його.
Я б прив'язав його до стовпа і карав би його, відрізаючи шматочки плоті кожного дня.
Що ти робиш? Злізь із нього!
- Зачекайте, він в порядку. - Добре, панове. З ним все добре.
А тепер відійдіть. Відійдіть. Дайте йому повітря.
О, боже. Що тут відбувається?
- Таке враження, ніби моїм легеням стало легше. - Тахіру, певно, ти зцілений.
Капітане! Капітане! Капітане!
Капітане, мені треба поговорити! Мені треба поговорити, капітане!
Забирайся!
Це я зробив, капітане. Це був я!
Це я зробив, капітане. Це був не він!
Він цього не робив, капітане. Це був я.
Це я зробив, капітане!
У всього є своє місце.
Коли кожен знаходить своє місце, то є мир та гармонія.
Наші тіла...
...знаходять своє місце своєю силою тяжіння.
Але це не та сила тяжіння, яка тягне нас вниз.
Вогонь піднімається вверх, камінь падає вниз.
Справжня сила тяжіння наших тіл походить від кохання, яке ми маємо.
Синку, нам потрібне твоє зцілення. Мій хлопчик-сирота перестав говорити.
Лікарі та лікарні не допомагають.
Його мати померла, коли його народжувала. Його батько поїхав в пошуках роботи.
Він не говорить вже рік. Від цього він став дратівливим.
Ось, саме такий він і є.
Праворуч! Швидше. Ліворуч! Лівою, правою...
Вони знають, що скоро помруть?
Звичайно, знають.
Вони навіть радіють, що помруть.
Це місце означає звільнення для них.
Знак!
І я подумала: "О, ні. Літак розбився!"
- Зірка! Це була зірка, тато! - Зірки не падають!
Але ж бувають падаючі зірки!
Це був мов землетрус. Вся земля тряслась.
Це ракета. Точно ракета. І точно була запущена з-за кордону.
Увага! Дорога зачинена! Підходити до об'єкту заборонено!
Ця територія оголошена забороненою зоною до подальших вказівок.
- Що то впало? - Певно, знову супутник.
- Вони скидають на нас всяке сміття! - Все місце нам тут перекрили.
Я захворів.
Синку, скоро тобі стане краще. Хвала Аллаху.
Тепер ти можеш розмовляти!
Нехай Аллах виконає будь-яке твоє бажання!
Ось, це твої гроші.
- Це не мої гроші. - Ні. Забери їх. Вони твої.
Вони мені не потрібні.
- Залиш в себе. - Ні, не бери їх.
Я вкрав ці гроші в нього. Не бери їх. Я їх вкрав у нього!
Моє покарання закінчилось?
Воно закінчилось вже давно. Тепер прийшла пора для нагород.
Він скинув кошеня з моста. Він не подумав, що воно могло втопитись.
У своєму сні тієї ночі він був у суду для котів.
І головний кіт сказав...
"Як в покарання тобі ти не зможеш говорити допоки ми не дамо тобі знак."
- І от він не балакав. - Точно, не балакав.
- Він заслужив своє покарання. - Він заслужив своє покарання.
Але тепер він дуже хворий.
Ці таблетки не від вашої хвороби.
Вона оніміла.
Повністю оніміла.
Тебе відправив до нас Аллах. Я чув, що ти зцілюєш бідняків.
Нехай береже тебе Аллах! Чи не міг би ти подивитись, що з розумом у мого сина?
Я молив усіх святих, щоб вони доглянули за ним. Ніхто з них не допоміг мені.
Чи не міг би ти просто подивитись?
Заради любові до Аллаха.
Я не знаю, що знає моє тіло.
Моє тіло не знає, що знаю я.
Моє тіло та боїмося бога.
Бо численні сни, як і численні слова - то марнота,
але ти бійся бога!
Синку, будь ласка, подивись на нього.
Ми бідні. В нас немає грошей на лікаря.
Що ти зробив з моєю спиною?
Хвороба в твоєму попереку.
Його стан серйозний.
Його треба негайно відвезти до лікарні.
Можемо поїхати моєю автівкою.
Це через тебе мій хлопчик захворів?
Що трапилось з таблетками?
Що ти зробив з ними усіма?
Я їх викинув.
Принеси їх
Принеси їх!
Принеси ж їх!
Я не зможу без них! Брудний крадій!
Я дала тобі гроші!
Я дала тобі гроші, брудний крадій!
Я не зможу це пережити.
Чому...
...твоє серце роз'їдає тебе?
Чому твої очі кидають блискавки...
...а ти відвертаєш свою душу від Аллаха...
...і випльовуєш такі слова?
Що то за один, чоловік, щоб йому бути чистим?
Не зменшуй своєї сили.
У твоїх кістках повно молодості.
А ти кажеш... що Аллах може знати?
Густі хмари є завісою для нього.
Ти кажеш, що він не бачить тебе чи твоїх проблем.
Я пройшов дорогу до полярної зірки і назад.
Я залазив на всі сім небес!
Підніми своє обличчя до бога.
Я бачив твою хворобу!
Тепер ти піймався, кретин! Зажди! Не тікай!
- Де він? - Хто?
Ви його не бачили?
То ж ви кажете, що не бачили його?
Ви з мене знущаєтесь? Він стрибнув сюди!
Відкрийте двері! Ну ж бо, відкривайте.
Переклад українською - sonnyb. 8/07/2014 http://sonnybien.wordpress.com/
~ Космос ~
Режисер Реха Ердем